![image](/files/exhibitions/Exhibition/1464/images/36747/web-ivan-velchev1.jpg)
![image](/files/exhibitions/Exhibition/1255/images/29845/memento-mori-Kokimoto-sbh-web-00.jpg)
Галерия „Аросита“, София
Кокимото за изложбата си:
„Memento mori“ е известен латински израз, който може свободно да бъде преведен като „Помни, че си смъртен“, „Помни, че ще умреш“ или „Осъзнай смъртността си“. С израза се наименува и жанр артистични произведения, които се различават широко едно от друго, но имат една и съща цел – да напомнят на хората за тяхната собствена преходност.
Концепцията има своите
корени във философите на класическата античност и християнството
и се появява в погребалното изкуство и архитектура от средновековния период нататък. Най-често срещаният мотив е череп, често придружен от една или повече кости. Често само това е достатъчно, за да предизвика усещането, но други мотиви като ковчег, пясъчен часовник и увехнали цветя означават непостоянството на човешкия живот. Често те функционират в рамките на произведение, чийто основен предмет е нещо друго, като портрет, но ванитас е художествен жанр, където темата за смъртта е основният предмет.
Кокимото / Makina obra (Машинна работа)
Memento mori като символична метафора ме занимава почти от самото начало на работата ми като художник, създавайки множество артистични отзвуци по темата, далеч не съм единственият, който се вълнува от идеята за неизбежността на смъртта.
През т.нар. Тъмен век църковният живот бил достигнал дъното на морала и се били появили сериозни неуредици, ново контрадвижение в началото на Средновековието, довели до повишен аскетизъм и пречистване на църквата от всичко светско, от земните радости и блага, в името на благочестието и вечния живот, който очаквал праведниците. За утешение в лишенията от радостите на живота духовниците непрекъснато повтаряли: „Memento mori, homine, quia pulvis es et in pulverem reverteris“ – „Помни смъртта, човеко, защото си прах и в прах ще се превърнеш“. Монасите в манастирите използвали „Memento mori“ вместо „Добро утро, добър ден, добър вечер и лека нощ“. На големи празници и в особено радостни случаи се поздравявали с антипода на „Memento mori“ –
„Memento vivae“ („Помни живота“ или не се отказвай напълно от радостите,
които Бог ни е дал и на този свят).
Мотивът Memento mori избледнява с течение на времето до чисто формален девиз върху надгробните камъни, в некролозите и накрая се появява като чисто художествен мотив в натюрморти. Идеята за преходността на живота присъства като стилов мотив във всички епохи, макар и отслабена и нерелигиозна, продължава да живее до днес и може да се срещне в творчеството на велики артисти, като Салвадор Дали, Ман Рей, Анди Уорхол, Деймиън Хърст и други.
Най-новите ми произведения, включени в проекта, създадох през последните три години, провокиран от случващото се. Събитията в световен план очертаха новия световен ред, с който мнозинството бързо и чинно се съобрази. Оформи се маса от индивиди, подчинени на страха от смъртта. Принизени от заблуди и незнание, себеподобните ни стигнаха дъното на морала, упреквайки просветени и знаещи от нас в човекомразие. Като социално ангажиран художник искам да напомня на всички самозабравили се, че материята е преходна, а душата вечна.
+++
Адрес
Галерия „Аросита“, София
ул. „Врабча“ 12
Точната локация можете да видите
+++
Можете да прочетете повече за предходни изложби на Кокимото в е-бюлетин
и